Yrkesrollen

=Tema 2.) 3: Myndighetskrav - oversikt over regelverk =  Forskrift om systematisk helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid er en paraplyforskrift som regulerer HMS-lovgivningen. Tilsynsmyndighetene gir ut en samlet oversikt over de aktuelle lover og forskrifter samt veiledninger og andre publikasjoner. Informasjon fra tilsynsetatene kan finnes på deres felles nettsted [|http://www.hmsetatene.no.] ·   Lov om arbeidervern og arbeidsmiljø (Arbeidsmiljøloven) Forskrifter og veiledninger til Arbeidsmiljøloven kan kjøpes hos Tiden norsk forlag, eller hentes på Arbeidstilsynets nettsider [|http://www.arbeidstilsynet.no.] Spørsmål om regelverk på dette området kan rettes til Seksjon for HMS. · Lov om vern mot brann, eksplosjon og ulykker med farlig stoff og om brannvesenets redningsoppgave (brann- og ekplsosjonsvernsloven) · Lov om tilsyn med elektriske anlegg og elektrisk utsty ·  Lov om kontroll med produkter og forbrukertjenester (produktkontrolloven) Forskrifter kan hentes på nettsidene til Direktorat for Brann og eksplosjonsvern [|http://www.dbe.no.] Spørsmål om regelverk på dette området kan rettes til Teknisk avdeling. · Lov om forurensninger og om avfall (forurensningsloven) ·  Lov om kontroll med produkter og forbrukertjenester (produktkontrolloven) Forskrifter kan hentes på nettsidene til Statens forurensningstilsyn [|http://www.sft.no.] Spørsmål om regelverk på dette området kan rettes til Seksjon for HMS. · Lov om strålevern og bruk av stråling.
 * <span style="color: black; font-family: Arial; font-size: 12pt; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: NO-BOK; mso-themecolor: text1; msofareastfontfamily: 'Times New Roman'; msofareastlanguage: NO-BOK; msothemecolor: text1;">Forskrift om systematisk helse-, miljø- og sikkerhetsarbeid **
 * <span style="color: black; font-family: Arial; font-size: 12pt; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: NO-BOK; mso-themecolor: text1; msofareastfontfamily: 'Times New Roman'; msofareastlanguage: NO-BOK; msothemecolor: text1;">Arbeidsmiljø **
 * <span style="color: black; font-family: Arial; font-size: 12pt; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: NO-BOK; mso-themecolor: text1; msofareastfontfamily: 'Times New Roman'; msofareastlanguage: NO-BOK; msothemecolor: text1;">Brannvern og El-sikkerhet **
 * <span style="color: black; font-family: Arial; font-size: 12pt; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: NO-BOK; mso-themecolor: text1; msofareastfontfamily: 'Times New Roman'; msofareastlanguage: NO-BOK; msothemecolor: text1;">Ytre miljø **
 * <span style="color: black; font-family: Arial; font-size: 12pt; mso-fareast-font-family: 'Times New Roman'; mso-fareast-language: NO-BOK; mso-themecolor: text1; msofareastfontfamily: 'Times New Roman'; msofareastlanguage: NO-BOK; msothemecolor: text1;">Strålevern **

__**Praksisfortellingens betydning i den levende yrkesrollen**__ I tilknytning til Masteroppgaven, har vi stilt Mona Frønes to spørsmål, og her svarer hun • I forordet til oppgaven stiller du noen spørsmål som utgangspunkt for oppgaven, bla lurer du på hva som gjorde at usikre yrkesutøvere som startet med en ny type dokumentasjonsform i hverdagen sin, satt igjen med opplevelsen av at det de gjorde ble ”løftet opp” faglig sett. Hva fant du ut? Som en videreføring av dette, undret jeg meg også på om det hadde en sammenheng med at  praksishverdagen ikke ble høyt nok verdsatt. Gjennom flere år som øvingslærer ved Dronning Mauds Minne, høgskolen, hadde jeg opplevelsen av at det teoretiske aspektet ble mer viktig i utdanningen av nye førskolelærere enn å se kvalitetene i den hverdagen som er i barnehagen. Ved å innføre en systematisk bruk av praksisfortellinger i arbeidshverdagen ble opplevelsen av at praksishverdagen ble løftet opp stor. De ansatte erfarte at det de gjorde i hverdagen sammen med barna var viktig, og ved å sette fokus på det arbeidet som ble gjennomført i barnehagehverdagen så man også klare sammenhenger til teoretisk stoff samt lover og rammeverk fra statlig hold. Dette ble i sær synliggjort gjennom fellesrefleksjonen i personalgruppene. I en barnehage er det også ulik kompetanse når det gjelder det teoretiske aspektet, og dette er noe som utnyttes godt i denne sammenhengen. Jeg har knyttet denne fellesrefleksjonen opp i mot de krav rammeplanen har satt til barnehagen som en ”lærende organisasjon”. Gjennom at alle ansatte – uansett utdanningsbakgrunn – får presentert sine fortellinger som blir tatt opp til fellesrefleksjon, vil man legge til rette for å utnytte denne ulikheten. Førskolelærere kan hjelpe assistenter til å se sammenhenger mellom den praktiske hverdagen og teoretiske aspekter som synliggjøres gjennom ulike handlinger. På denne måten hjelper man hverandre til å se betydningen av praksisfeltet og hjelper hverandre til å synliggjøre viktigheten av en bevisst utøvelse av egen yrkesrolle i samspillet med barna. Det bygges på måte en ”bru” mellom teori og praksis som gjør det lettere å se betydningen av hverdagen. På denne måten ”løftes” den enkeltes hverdag, og man ser på praksisfeltet som en svært viktig del av barnehagepedagogikken. Jeg har i sær brukt Donald Schöns tanker om at det som karakteriserer eksperten i handling er evnen til å stoppe opp ved en handling og reflektere rundt denne. Men – som han påpeker – man skal ikke reflektere hele tiden, man har en kompetanse på dette. Kunnskapen finnes i følge han i handlingen og refleksjonen rundt denne, og det er her grunnlaget for kunnskapsutviklingen ligger. Dette er noe som blir svært synlig i min undersøkelse. Ved å stoppe opp mer bevisst i hverdagen ble man mer oppmerksomme på hendelsene i hverdagen. De pedagogiske øyeblikkene (Max van Manen) ble mer tatt vare på. Bakgrunnen for at begrepet praksisfortellinger ble lansert av Birkeland var at barnehageverdenen manglet gode vurderingsverktøy. Dette vises også i denne undersøkelsen. Ved å sette et sterkt fokus på den enkeltes opplevelser rundt egen hverdag, blir vurderingen av hverdagen automatisk knyttet mer opp mot det som gjennomføres i barnehagen, og ikke kun direkte knyttet opp mot de ulike skriftlige planene som er skrevet. De barnehageansatte ser mer betydningen av det de gjennomfører i hverdagen sin, og blir ikke like opptatt av om man oppnår de fastsatte målene som er satt for barnehagen. På denne måten erfares det også at man legger premissene bedre til rette for barns rett til medvirkning på egen hverdag. Som voksen blir man mer til ”stede” i samspillet med barna og får større muligheter til å se hva barna anser som viktige elementer i sin hverdag. Dette medfører at det stilles krav til de ansatte på en annen måte enn tidligere, da man må stoppe opp mer underveis og ta reflekterte valg knyttet til egen handling i samspillet med barna – men også i samspillet med sine kolleger. • Hva er det i oppgaven din som du tenker at barnehagespersonalet har mest nytte av å få innblikk i?  Praksisfortellingens betydning i den levende yrkesrollen: En praksisfortelling er en personlig opplevd historie over en hendelse i barnehagen. praksisfortellingen har sitt utgangspunkt i praksishverdagen, og den hjelper oss til å sette fokus på viktige erfaringer i vår yrkeshverdag. Den hjelper oss til å oppnå forståelse rundt våre handlinger gjennom å reflektere over handling på ulike plan, både i selve handlingsøyeblikket, men også i etterkant og i fellesskap. Ved å vektlegge det sosiale aspektet ved praksisfortellingen synliggjøres den unike muligheten den har til å være en positiv bidragsyter i personalutviklingen i barnehagen. Fokuset er i utgangspunktet dreid rundt den enkeltes opplevelser, men det er ved å løfte dem opp i fellesskapet og reflektere rundt dem i dialog den ultimate utnyttelsen av praksisfortellingen synliggjøres. Praksisfortellingen hjelper oss til å holde fokus på hvem vi er – og ikke minst hvem vi ønsker å være. Målet i den levende yrkesrollen er at denne kompetansen til å reflektere på ulike plan over opplevelser i arbeidshverdagen, vil bli automatisert i den enkeltes yrkesrolle. Ved å ha en opparbeidet kunnskap til å reflektere over handling, vil man opparbeide seg et godt utgangspunkt til å skape mening i egen yrkesrolle. Hovedfunn ved undersøkelsen: 1. Refleksjonens betydning Det aller viktigste vil jeg si er forståelsen av at om praksisfortellinger skal brukes som arbeidsmetode, er det viktig å stille noen krav i forhold til bruken. Et av mine hovedfunn var nettopp det at om praksisfortellinger skal brukes som en unik arbeidsmetode i den levende yrkesrollen, må det være et sterkt fokus på refleksjonens rolle. Det er refleksjonens rolle rundt praksisfortellingene som bidrar til at yrkesrollen er i bevegelse, og den optimale bruken av praksisfortellinger blir synliggjort. Praksisfortellingen bidrar til å stoppe opp ved opplevelser i hverdagen, og refleksjonen rundt disse fortellingene bidrar til at man ser egne fortellinger i større perspektiv. Refleksjon er en viktig del av den enkeltes meningsskaping i hverdagen, og ved å reflektere over egen rolle med utgangspunkt i fortellinger blir man mer differensiert i egen rolle. Berit Bae hevder at refleksjon er en forutsetning for at mennesket kan bli differensiert, og at det bør være rom for refleksjon i den enkeltes yrkeshverdag. 2. Tidsaspektet Men det som er veldig viktig å være klar over, er om at man skal få et godt utbytte av å bruke praksisfortellingene må man bruke tid. Tidsaspektet blir viktig. Jeg påstår i denne oppgaven at det er et dialektisk forhold mellom praksisfortellingene og refleksjonen rundt disse. Med dette mener jeg at forståelsen av praksisfortellingene påvirker innholdet i refleksjonene. Ved en dypere forståelse av fortellingenes betydning ble også refleksjonen av en ”dypere” art. Denne forståelsen trenger tid for å utvikle seg. Det er behov for en personlig forståelse for at praksisfortellingene skal bli en inkludert del av den enkeltes yrkesrolle. Dette peker på behovet for at det settes av tid og rom slik at den enkelte får forme sin måte å jobbe på. For at dette skal oppleves som en unik metode, må den enkelte ha muligheten til å utforme sin egen personlige måte å jobbe på. 3. Forståelsen av fortellingen I begynnelsen av prosjektet var det mange undringer rundt hva en praksisfortelling var. Var mye som var uklart rundt dette, og den enkelte yrkesutøver stilte strenge krav til hvordan disse skulle skrives. Det som har blitt en viktig rettesnor er at man skal ikke formidle en sannhet for de andre, men sin personlige sannhet og bruke denne som utgangspunkt i egne refleksjoner rundt yrkesrollen. Det er erfaringer med å skrive fortellinger som utvikler den enkeltes kompetanse på å skrive, og det er den enkeltes erfaringer og stadige gjentakelse med å skrive som blir med på å skape den personlige skrivestilen. På denne måten blir det også et dialektisk forhold mellom tid og forståelse. Det er behov for å bruke mye tid på å forme sin måte å jobbe på og for å få en god forståelse av fortellingens betydning i egen hverdag. Man må vite hva det er man jobber med for å se mulighetene som ligger her. Dette stiller krav til opplæring slik at den enkelte ansatte får muligheten til å forme sin personlige jobbemåte. Sterke krav til skrivemåte bør ikke være til stede. Dette kan oppleves som vanskelig for den enkelte, og det kan være vanskeligere å komme i gang med jobbingen. 4. Praksisfortellingens personlige aspekt Jeg har lagt stor vekt på fortellingens betydning i menneskets meningsskaping generelt i denne oppgaven. Öhmann sier at mennesket forteller for å forstå, forklare og forutse sin eksistens og livsverden. Ved å fortelle formidler man en personlig opplevelse rundt en handling. Hva den enkelte erfarer settes i fokus, og gjennom historiene konstrueres den enkeltes virkelighet. Vi er ikke på jakt etter en sann fortelling, men et uttrykk for en erfart opplevelse. Ut i fra fortellingenes betydning i menneskets meningsskaping, er det den enkeltes fortellinger som gir de beste forutsetningene for refleksjon over egen yrkesrolle. Det er den enkelte som er eier av fortellingen, og det er den enkelte som må forme sin egen måte å jobbe på. Arbeidsgiver må legge forholdene til rette for dette. Forskningsdeltakere som hadde jobbet godt med forståelsen av fortellingene satt igjen med opplevelsen av at de hadde blitt ”et bedre menneske”. Dette ble grunngitt av at denne måten å jobbe på i barnehagen ved å stoppe opp mer bevisst og møte barna som likeverdige samhandlingspartnere, gjorde at de videreførte dette i den ”private sfære”. Praksisfortellinger – med påfølgende refleksjon – ble en automatisert del av den enkeltes yrkesrolle, og følgelig ble denne måten å være på en inkludert del av den enkeltes identitet. 5. Kvalitetsaspektet • Alt handler om kvalitet – det handler om den kvaliteten som vi kan gi barna i barnehagen. • Den største forutsetningen for en god kvalitativ hverdag for barna, er voksne med et stort fokus på egen rolle. Blir kvalitetsgarantister i barnehagehverdagen. • ”Ikke alt som teller kan telles” – Vi kan ikke måle kvaliteten på den enkeltes rolle, men et sterkt fokus på egen yrkesrolle vil bidra til mer bevisste voksne. Alt det arbeidet som er gjort i TAs barnehager med voksenrollen handler om den kvaliteten barnehagene kan gi sine barn. I følge rammeplanen innebærer kvalitetsutvikling i bhg en stadig utvikling av personalets kompetanse, og nettopp en utvikling av personalets kompetanse på egen væremåte og samspillskompetanser har vært svært viktig for oss. Denne undersøkelsen har så visst styrket min tro på praksisfortellinger som arbeidsmetode. MEN praksisfortellinger alene blir ikke nok. Det må være et krav til at refleksjonene følger handlingene. Uten et sterkt fokus på refleksjonens rolle, vil ikke praksisfortellingene være en unik metode i den levende yrkesrollen. Det må være et dialektisk samspill mellom fortelling og refleksjon hvor refleksjonen bidrar til ny kunnskap og erkjennelse med utgangspunkt i den enkeltes fortellinger. Kan man så bli ferdig med og avslutte et slikt prosjekt? Et mål med TAs prosjekt var at denne arbeidsmetoden skulle bli en automatisert del av den enkeltes yrkesrolle. For de dette har fungert, er det en viktig bit av yrkesrollen i tillegg til at det har satt spor i den enkeltes væremåte generelt. Vi kan ikke si: Vi har nådd målet – nå er vi ferdige! Det er her essensen til den levende yrkesrollen ligger; praksisfortellingen med dens tilhørende refleksjonsprosesser er blitt internalisert i den enkelte, og har kommet for å bli. Den levende yrkesrollen må alltid være i bevegelse, og følgelig blir vi alltid underveis i formingen av vår egen yrkesrolle. Fokus på yrkesrollen må videreføres i våre barnehager. Kompetanse som begrep har nå blitt vært viktig. Kunnskapsdepartementet utga våren 2007 heftet ” Kompetanse i barnehagesektoren 2007-2010”. Her understrekes det at personalets kompetanse er den viktigste faktoren for å kunne gi et barnehagetilbud av høy kvalitet. Ansvaret for dette ligger i alle de ulike instanser med ansvar for barnehagen – også den enkelte barnehage og dens eier. TAs prosjekt blir her viktig, for vi opplever at vi tar vare på dette. For hva øker vel den enkeltes kompetanse mer enn fokus på egen yrkesrolle?